‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫הנקוק 54533.‬
‫אני צריכה שתבוא לבית.‬
‫הגעתי להחלטה.‬
‫מישהו רוצה מתאבן?‬ ‫-לא, גרטי. שתיים לפנות בוקר!‬
‫אבל אשמח לכוסית.‬
‫תודה שבאתם.‬
‫לא הצלחתי להירדם,‬
‫ובגלל שאני הבוס עכשיו,‬ ‫גם אתם לא יכולים לישון.‬
‫חשבתי רבות מה יהיה‬ ‫המעשה הנכון לגבי הסרט הזה,‬
‫ואני לא ארשה שיגידו‬ ‫שאישה גרמה לאולפנים שלה לפשוט רגל‬
‫בגלל הימור כושל,‬ ‫בגלל שהלכה בעקבות הלב שלה.‬
‫לא נלהק את קמיל וושינגטון.‬
‫הסרט שנפיק הוא ״פג״,‬
‫ונלהק בו את הבת שלי.‬
‫זה הצעד הנבון, גב׳ אמברג.‬
‫לא נכון. זה לא בסדר.‬
‫אוויס, העובדה שאת האישה‬ ‫הראשונה בהיסטוריה שמנהלת אולפנים‬
‫היא בדיוק הסיבה שאת צריכה ללהק את קמיל.‬
‫תראי מה הולך שם בחוץ.‬
‫מה וולט דיסני הוציא בשנה שעברה?‬
‫״שירת הדרום״,‬ ‫סרט שבו עבדים מאושרים כל כך‬
‫שהם לא רוצים לעזוב את המטעים.‬
‫נמאס לאנשים מהחרא הזה, אוויס.‬ ‫תראי כמה אנשים יצאו להפגין.‬
‫הייתי אחת מהם. שנאתי את הסרט הזה.‬
‫הוא פיסת אשפה גזענית.‬
‫אז את מבינה שהעיר הזאת‬ ‫זקוקה לבעיטה בישבן.‬
‫אולי צריך אישה כדי להראות‬ ‫שיש דרכים אחרות לעשות סרטים.‬
‫די ללכת סחור־סחור.‬
‫מה הסכנה פה, באמת?‬ ‫-שהאולפנים יפשטו רגל, בתור התחלה.‬
‫כן, לון. כולנו מבינים את זה.‬
‫לא, אני רציני.‬ ‫מה את מסכנת, באופן אישי?‬
‫אייס לא בקו הבריאות, מן הסתם.‬
‫אם הוא יתעורר, יגלה מה עשית ויתגרש ממך,‬ ‫עדיין תקבלי חצי.‬
‫כך או כך, אוויס, את תהיי בסדר.‬
‫זה ציור של גוגן. נכון?‬
‫את יכולה למכור רק אותו,‬
‫ולממן לך חיים נוחים עד ליום מותך.‬
‫וכשהיום הזה יגיע,‬
‫תוכלי להיזכר בחייך‬ ‫ולדעת שעשית את המעשה הנכון.‬
‫אבל אם לא תעשי את זה,‬
‫כמה שנים עוד יחלפו‬
‫עד ששחקנית שחורה תקבל תפקיד ראשי בסרט?‬
‫שניכם צודקים.‬
‫טוב, נעשה את זה.‬ ‫-גברת אמברג,‬
‫לפני שאת קמה ו…‬ ‫-אתה מפוטר.‬
‫אני לא יודעת אם מותר לי לפטר אותך,‬ ‫אבל אם כן, אתה מפוטר.‬
‫נפיק את ״מג״.‬
‫כולם, לכו הביתה לפני שאתחרט.‬
‫נוציא הודעה לתקשורת על הבוקר.‬
‫תודיעו לקמיל וושינגטון שהתפקיד שלה.‬ ‫-כמה מסעיר.‬
‫אוויס, אני גאה בך מאוד.‬
‫אתה טוב.‬ ‫-לא, פשוט נמאס לי.‬
‫- ״קפיצה״ -‬
‫נהדר. זה המשקה היקר, בייבי.‬
‫ריימונד! מה אתה עושה?‬
‫מה? אלוהים…‬ ‫-תני לי ידיים.‬
‫קיבלת את התפקיד.‬
‫אתה רציני?‬ ‫-קיבלת את התפקיד!‬
‫קיבלת את התפקיד!‬
‫את כוכבת קולנוע!‬
‫חדשות טובות, חבר.‬
‫משנים את שם הסרט ל״מג״, אבל…‬
‫השם שלך יישאר על הסרט.‬
‫״מג״?‬
‫לקחתי!‬
‫כן!‬
‫רוק.‬ ‫-רוק!‬
‫מה אתה עושה פה?‬ ‫-שמי יישאר על הסרט.‬
‫נהדר!‬
‫מה איתי? קיבלתי את התפקיד?‬
‫גברת אמברג תקבל אותך עכשיו.‬
‫מה כל כך דחוף‬ ‫שלא יכולת לחכות עד ארוחת הערב?‬
‫ובכן,‬
‫זה בקשר ל״פג״.‬
‫עכשיו זה כנראה ״מג״.‬
‫צר לי, קלייר, שאכזבתי אותך שוב,‬
‫אבל אני כבר לא רק אימא שלך.‬ ‫יש לי אולפנים לנהל.‬
‫באתי…‬
‫כדי לומר שאני חושב שהחלטת נכון.‬
‫קמיל מתאימה לתפקיד.‬
‫ובכל זאת, זו בטח לא הייתה…‬
‫החלטה קלה, להחליט…‬
‫לעשות את הסרט,‬ ‫בידיעה שזה יהיה קשה מאוד. אני…‬
‫אני…‬
‫אני גאה בך.‬
‫תודה, יקירתי.‬
‫טוב…‬
‫אין לך מושג מה זה בשבילי,‬ ‫לשמוע את זה ממך.‬
‫אני מוכרחה לומר לך,‬ ‫אחרי שצפיתי במבחן הבד שלך,‬
‫הבנתי משהו.‬
‫את שחקנית טובה בהרבה ממה שאני הייתי.‬
‫די, את סתם אומרת.‬
‫קלייר, זאת האמת.‬
‫ולכן החלטתי ללהק אותך לסרט.‬
‫מה? באמת?‬
‫כן.‬ ‫-באמת?‬
‫זה תפקיד טוב.‬
‫החברה הכי טובה של מג.‬
‫וכשהיא מגלה שחתכו אותה מהסרט,‬
‫את שם כדי להגיד לה שהכול יהיה בסדר.‬
‫אימא! תודה!‬
‫תודה.‬
‫ארוחת הבוקר שלך מוכנה.‬
‫בוקר אור.‬
‫בחיים לא יימאס לי‬ ‫שמכינים לי ארוחת בוקר.‬
‫נחמד.‬
‫נהניתי מאוד עם שתיכן, מיס מקדניאל.‬
‫חשבתי שאת שובבה,‬
‫אבל הטלולה הזאת היא משהו אחר.‬
‫האוזניים שלי מזמזמות.‬
‫מה אמרת עליי, טוני יקירי?‬
‫קוראים לי טרוי.‬
‫סליחה.‬
‫אף פעם לא היה לי זיכרון לשמות.‬
‫פעם הצגתי ידידה בשם ״מרטיני״.‬
‫למעשה, שמה ״אוליב״.‬
‫טוב, תפסיקו.‬
‫חשבתי שתספיק לכם‬ ‫כל האהבה שעשינו אתמול בלילה.‬
‫להתראות בסופ״ש הבא.‬
‫כן, מותק.‬
‫- מחאות נגד אולפני אייס -‬
‫- כוכבת ״מג״, קמיל וושינגטון,‬ ‫מעוררת סערה רבתי -‬
‫שאני אמות.‬
‫על מה כל הרעש?‬ ‫בסך הכול כמה תמונות.‬
‫כנראה לא הבנת.‬
‫הורל מצלם רק שחקניות‬ ‫שהקריירה שלהן על סף פריצה. זה חשוב.‬
‫הלו?‬
‫היי, זאת קמיל וושינגטון?‬ ‫-מדברת.‬
‫את לא מכירה אותי,‬ ‫אבל שמי האטי מקדניאל.‬
‫זאת האטי מקדניאל!‬
‫כן, ברור שאני יודעת מי את, מיס מקדניאל.‬
‫תראי, קראתי עלייך בעיתוני התעשייה,‬
‫והלב שלי קפץ לי מתוך החזה.‬
‫חשבתי שלעולם לא נתקדם בארץ הזאת,‬ ‫והנה זה קורה.‬
‫האם עליי להבין שתגלמי תפקיד ראשי‬ ‫בסרט אולפנים?‬
‫זה נכון.‬
‫תפקיד ראשי רומנטי,‬ ‫לא המשרתת המזורגגת.‬
‫לא, זה התפקיד הראשי.‬
‫ובכן…‬
‫בנזונה, הללויה!‬
‫אני כל כך גאה בך.‬
‫אבל דעי לך שזה יהיה קשה.‬
‫עברתי את זה. הוליווד.‬
‫אז אם תצטרכי משהו, מותק, רק תבקשי.‬
‫בסדר?‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫זה נדיב מאוד מצידך,‬
‫ובהחלט אתקשר אלייך.‬
‫ביי.‬
‫מה היא אמרה?‬
‫הלו?‬ ‫-מי זה?‬
‫כן, בטח שאני מכיר את יצירותיו.‬
‫אני נרגש מאוד.‬
‫טוב.‬
‫טוב. תודה.‬
‫ג׳ורג׳ הורל רוצה לצלם אותי.‬
‫אותי ואת קמיל.‬
‫זה שמצלם את כל תמונות הזוהר?‬ ‫-כן.‬
‫כן. הוא הכי מפורסם שיש.‬
‫אולפני אייס כנראה ממש מאמינים בי.‬
‫זה יום גדול בשבילנו, בייבי.‬
‫יום גדול למשפחה שלנו.‬
‫אני אהיה כוכב קולנוע.‬
‫אני מאושרת בשבילך, ג׳ק.‬
‫כן.‬
‫יופי.‬
‫ג׳וניור, קצת פחות חשיפה בבקשה.‬
‫כן.‬
‫מצוין.‬
‫קח סיגריה.‬
‫זוהר.‬
‫יופי.‬
‫מה אתה מורח עליי?‬ ‫-בעיקר שמן תינוקות, עם קצת לנולין.‬
‫זה מצמיד את האור לפנים.‬
‫מחר תהיה לך פריחה, אבל זה שווה את זה.‬
‫רגועה ושלווה. ראש קצת אחורה. מושלם.‬
‫מר הורל, שמעתי שלשחקנים‬ ‫יש צד טוב וצד לא טוב.‬
‫אני רק תוהה, יש לי צד טוב?‬
‫אל תדבר, בבקשה.‬
‫כן!‬
‫מה דעתך להצטלם בעירום?‬
‫סליחה?‬
‫זאת אומנות. זה יהיה בטוב טעם,‬ ‫לא משהו גס.‬
‫זה ירים לך את הפרופיל הציבורי.‬
‫מר הורל, כל מה שתרצה.‬ ‫-תשובה טובה.‬
‫אז אנחנו מפיקים את הסרט,‬ ‫אבל בתקציב מוגבל.‬
‫גברת אמברג ממש לוקחת סיכון,‬
‫וכבר נתקלנו בהתנגדות.‬
‫לאות מחאה על ״מג״,‬
‫נערכו הפגנות נגד סרטנו‬ ‫״כולם לסיפון״ בכמה ערים בג׳ורג׳יה.‬
‫אז הסרט הזה הוא סיכון משמעותי לאולפנים,‬ ‫לא רק כספי,‬
‫ולכן חיוני, חיוני,‬
‫שלא נחרוג מהתקציב.‬
‫בלי יוצא מהכלל.‬ ‫-רק כדי להדגיש זאת, ריצ׳רד,‬
‫שלושה מהשחקנים שלנו מסרבים לעבוד‬ ‫כל עוד הפקת ״מג״ נמשכת.‬
‫מי?‬ ‫-לוסון, דניאלס, מקהאדן.‬
‫אנחנו יכולים לתבוע אותם על הפרת חוזה.‬
‫קודם נפטר אותם ואז נתבע.‬
‫את מי מפטרים?‬ ‫-לוסון, דניאלס, ומקהאדן.‬
‫לא מפתיע.‬
‫אנדי מקהאדן הוא כמעט חבר קלאן.‬
‫דיברתי הרגע עם עורכי הדין.‬
‫כל בעלי בתי הקולנוע במדינת אלבמה‬
‫ביטלו את הקרנת ״כולם לסיפון״.‬
‫הסרט לא יחזיר את ההשקעה,‬ ‫מה שעלול היה לקרות בכל מקרה.‬
‫זה סרט נוראי.‬
‫אולי זה הרגע לציין ש…‬
‫קמיל ואני קיבלנו‬ ‫שתי שיחות טלפון מעניינות מאוד.‬
‫הראשונה הייתה מהאטי מקדניאל,‬
‫שהתקשרה לברך.‬
‫השנייה הייתה…‬
‫פחות נחמדה.‬
‫קח אוטובוס ללוס אנג׳לס,‬
‫בוא לבית שלי, ותגיד לי את זה בפנים.‬
‫עכשיו תזדיין!‬
‫מי זה היה? מה קרה?‬
‫אני מניחה שהוא קרא לה…‬
‫כן.‬
‫אכן.‬
‫תעברי לגור באולפן במהלך הצילומים.‬
‫תוכלי להשתכן בבונגלו.‬
‫תהיה לך אבטחה מסביב לשעון.‬
‫תודה, גברת אמברג.‬ ‫-לא נעצור.‬
‫לא אתכופף בפני בריונים.‬
‫עם זאת,‬
‫ברור כעת ש״מג״‬ ‫לא יוקרן בכל בתי הקולנוע.‬
‫כדי להחזיר את ההשקעה בסרט הזה,‬ ‫נצטרך להפיק אותו בזול,‬
‫בכל המחלקות.‬
‫אז נמלא את צוות השחקנים‬ ‫בכישרונות מקומיים.‬
‫אילו תפקידים עוד לא לוהקו?‬
‫היא באה.‬ ‫-היא תהיה…‬
‫שלום, ג׳ין, יקירה.‬ ‫-שלום.‬
‫טוב לראות אתכן.‬ ‫-בואי נשב.‬
‫כן. תודה שהזמנת אותי, אוויס.‬
‫ג׳ין.‬
‫ובכן…‬ ‫-החדשות טובות או רעות?‬
‫שמעתי שמועה שאולי אני מועמדת‬ ‫לתפקיד טוב ב״פג״.‬
‫ושעכשיו קוראים לו ״מג״.‬
‫ג׳ין, את יודעת שאני מעריכה אותך,‬
‫ולכן רציתי לבשר לך באופן אישי.‬
‫אלוהים, כן… בשורות רעות.‬
‫שקלנו אותך לתפקיד ב״מג״,‬
‫אבל בחרנו בכיוון שונה.‬
‫את פשוט לא מתאימה לתפקיד ההוא.‬
‫בסדר.‬
‫ובכן…‬
‫תודה שהודעתן לי.‬
‫״בסדר״?‬
‫זה הכול? לא תילחמי?‬
‫מה כבר הייתי אומרת?‬
‫״אוויס, תלהקי אותי או שאתאבד״?‬
‫האולפנים הם שלך.‬
‫את יכולה ללהק את מי שאת רוצה.‬ ‫יש לי מזל שעוד יש לי חוזה.‬
‫בדיוק הפואנטה שלי.‬
‫שבי בבקשה, את מלחיצה אותי.‬
‫אוויס ואני חשבנו עלייך רבות, ג׳ין.‬
‫אני יודעת שאת חשה זנוחה.‬
‫את שחקנית מעולה.‬
‫מכבדים אותך בכל העיר,‬ ‫אבל מעולם לא פרצת.‬
‫והנה את, חתומה על חוזה, בניוטרל.‬
‫אז את מפטרת אותי?‬
‫לא.‬
‫אני נותנת לך סרט.‬
‫סוף סוף, תפקיד שתהיי ראויה לו,‬
‫שבזכותו תעלי מדרגה.‬
‫תפקיד עסיסי שיכול להביא לך פרס אוסקר.‬
‫אתן עושות לי תרגיל?‬
‫לא.‬
‫לא?‬
‫זאת הלן קלר?‬ ‫-לא.‬
‫רוצה לגלם את לי מילר‬ ‫בסיפורה של לי מילר?‬
‫כן.‬
‫אני לא באמת יודעת מי זאת.‬
‫היא הייתה אחת הדוגמניות של מאן ריי.‬
‫ואז נהייתה צלמת מלחמות.‬
‫תודה.‬
‫כמה מרגש שאתן עושות דבר כזה למעני,‬
‫שאתן רואות אותי,‬
‫ואת מה שאני מסוגלת לעשות.‬
‫תודה.‬
‫נפלא, ג׳ין.‬
‫שהנרי וילסון לא יראה אותך אוכל את זה.‬
‫מה קורה?‬
‫אמרתי לעצמי שאם אקבל את התפקיד בסרט שלך,‬ ‫אפנק את עצמי בגלידה.‬
‫הייתי עצוב כל כך היום,‬ ‫שהחלטתי שמגיע לי פרס על המאמץ.‬
‫עשיתי כמיטב יכולתי.‬
‫אולי אם אפנק את עצמי בכל פעם כזאת,‬ ‫יצא ממני משהו.‬
‫אני שמח שאתה מפנק את עצמך, רוק,‬
‫בגלל שקיבלת תפקיד בסרט.‬
‫מה?‬
‫לא תפקיד גדול. רק כמה שורות.‬
‫תהיה מתדלק בתחנת דלק, ש…‬
‫זה אירוני.‬
‫אבל תחזור גם בסצנת חלום.‬
‫אתה עובד עליי?‬ ‫-לא.‬
‫מזל טוב, רוק.‬
‫תודה רבה, ארצ׳י.‬
‫הכול מתגשם, בדיוק כמו שאמרנו.‬
‫כן, אני מניח.‬
‫מה הנזק?‬
‫מידת המכנסיים שלך עלתה בשני מספרים,‬
‫והיקף הזרועות שלך התכווץ ב־5 ס״מ.‬
‫אלוהים אדירים.‬ ‫-לא ייתכן.‬
‫הקפדתי על תזונה, הנרי. כמו שאמרנו.‬
‫ומה בדיוק אכלת?‬
‫אני גר ליד ״פינק נקניקיות״, נכון?‬
‫חלבון.‬ ‫-תזיין אותי בתחת.‬
‫אתה צוחק? כל השומן הזה!‬ ‫אתה יודע מה, גאי מדיסון?‬
‫אם היה לי אקדח,‬
‫הייתי שולף אותו עכשיו ויורה לעצמי בראש.‬
‫רגע, אבל מאז שדיברנו על זה שארד במשקל,‬
‫הפסקתי לאכול אותן.‬
‫אני רק שותה מילקשייק.‬
‫כמה מילקשייקים אתה שותה ביום, גאי?‬
‫לא יודע. שלושה?‬
‫פיליס, לכי לחנות וקני לי אקדח‬
‫כדי שאוכל לתחוב אותו לפה שלי‬ ‫ולשים לזה סוף.‬
‫אני ארזה, מר וילסון.‬ ‫-ועוד איך תרזה.‬
‫תעוף מהמשרד שלי,‬
‫ותאכל סלט פעם בחיים שלך!‬
‫אני מצטער מאוד, אדוני.‬
‫איך זה שאלה החיים שלי, פיליס?‬
‫למה אני חייב להיות האבא‬ ‫של כל הלקוחות שלי?‬
‫אני חייב להאכיל את המטומטמים האלה בכפית.‬ ‫הם לא מסוגלים לנגב את התחת שלהם בלעדיי.‬
‫למה?‬
‫ובכן, אדוני,‬
‫אני חושבת שהחתיכים האלה‬ ‫עוברים אינפנטיליזציה בגיל צעיר.‬
‫ההורים לא נותנים להם חינוך נכון.‬
‫הבחנה יפה, מיס גייטס.‬
‫זה הכול.‬
‫כן, אדוני.‬
‫רוק הדסון כאן, מר וילסון.‬ ‫-אלוהים…‬
‫כן, תכניסי אותו.‬
‫למה אתה מחייך ככה?‬ ‫ארבע שורות בסך הכול.‬
‫כן, אבל ארבע שורות‬ ‫בסרט מהשורה הראשונה, הנרי!‬
‫אתה יודע מה, רוק?‬
‫תרשה לי להחזיר אותך‬ ‫אל פני כדור הארץ, טוב?‬
‫מבחן הבד שלך היה ביזיון,‬
‫והם נתנו לך תפקיד רק מתוך רחמים.‬
‫כן, אבל…‬
‫יש לזה חשיבות כלשהי, הנרי.‬
‫עדיין יש לנו בעיה רצינית, רוק,‬
‫והבעיה מתחלקת לשתיים.‬
‫ראשית, אין לך כישרון משחק,‬
‫וזו לא הייתה בעיה,‬
‫אילו היית מסוגל לעמוד בשקט‬ ‫מול המצלמה ולחייך.‬
‫אבל אתה לא מסוגל,‬ ‫כי שנית, השיניים שלך עקומות.‬
‫המרווחים ביניהן רודפים אותי.‬ ‫אלה לא שיניים של כוכב קולנוע.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫אז אתה יודע מה אתה ואני נעשה עכשיו?‬
‫אני אלווה אותך לרופא השיניים,‬
‫אני אושיב אותך בכיסא,‬
‫ואני אחזיק לך את היד בזמן‬ ‫שהוא יעשה לך שיניים מושלמות. ברור?‬
‫נעשה את הזינוק לעולם השחקנים הראשיים.‬
‫הנרי, אני מפחד מרופאי שיניים.‬
‫מה אתה אומר.‬
‫הנרי!‬
‫דן סילי, תובלה.‬
‫גרגורי הול, חשמלאי ראשי.‬
‫קארל ויליאמס, מחלקת תסריט.‬
‫ואני ריימונד איינסלי, הבמאי.‬
‫בואו נעשה סרט בשם ״מג״.‬
‫לא ברור לי למה אתם מוחאים כפיים.‬
‫ביקשתי תקציבים מכל המחלקות,‬
‫וכולכם חרגתם.‬
‫חריגה של מאה אלף דולר, ליתר דיוק.‬
‫אם לא תפעלו במסגרת התקציב,‬ ‫הסרט הזה לא יופק.‬
‫אז במקוכם הייתי מתאפק עם מחיאות הכפיים.‬
‫אני חושב שהמספר הזה‬ ‫משקף את מה שאנחנו צריכים‬
‫כדי לעשות את הסרט הזה כמו שאני רוצה.‬
‫עם כל הכבוד, מר איינסלי,‬ ‫אתה לא יודע מה אתה צריך.‬
‫מחלקת גינון, 30 אלף דולר.‬
‫אתה חושב שצמחים שמתנפנפים ברקע‬
‫צריכים 10 אחוז מהתקציב?‬
‫לא…‬
‫מר סמיואלס, אני יכול לצמצם את זה.‬
‫עיצוב שיער.‬
‫מה לעזאזל, שרון?‬
‫טוב, כן, הסכום הזה כולל‬ ‫ארבעה מעצבים ברוב הימים.‬
‫ואם יהיה רק אחד? מה הסכום?‬
‫כן, זה…‬
‫זה סכום קטן בהרבה.‬
‫אטפל בזה.‬ ‫-טוב.‬
‫לפני שאשכח, בוא נקבע ארוחת ערב.‬
‫אני רוצה לעבור על התסריט.‬ ‫-טוב.‬
‫חשבתי שאמרת שהתסריט במצב טוב.‬
‫כן. ״טוב״ זה תמיד טעון שיפור.‬
‫בסדר?‬
‫הוא תמיד מפתיע, ריצ׳רד הזה.‬
‫כזאת מנהיגות טבעית.‬
‫כזה קפדן, את יודעת?‬
‫זה אדם שמאמין שגדולה נובעת מעידון.‬
‫את מאוהבת בו, מה?‬
‫אין רע בזה.‬
‫תזמיני אותו לדייט. נראה מה הוא יגיד.‬ ‫-אוויס…‬
‫כבר שכחתי איך.‬
‫הגבר האחרון שיצאתי איתו לדייט‬
‫היה לון צ׳ייני.‬ ‫-לון צ׳ייני? אלוהים, אלן…‬
‫חוץ מזה, את יודעת…‬
‫אני פשוט אוהבת את חיי באולפנים. ממש.‬
‫אני עובדת כמו חמור, ואני חוזרת מפה,‬
‫כל ערב, מרוצה.‬
‫אני שמחה לבלות‬ ‫את הערבים שלי בקריאת תסריטים‬
‫ובנשנוש קרקרים מטופשים מול האח.‬
‫תשמעי אותך.‬
‫לא היה נחמד להתכרבל בלילה‬ ‫עם מישהו שאת אוהבת?‬
‫כמובן, אבל…‬
‫האם ריצ׳רד הוא האחד?‬
‫את יודעת…‬
‫יש עליו שמועות לפעמים.‬
‫כן, שמעתי שהוא כזה,‬ ‫אבל מעולם לא הבחנתי בזה.‬
‫לא.‬ ‫-ואחרי כל השנים, לא היינו מבחינות בזה?‬
‫כן. כך היית חושבת.‬
‫מה דעתך על זה?‬
‫התסריט על לי מילר…‬
‫תגידי שאת רוצה‬ ‫לדבר איתו על רעיונות לליהוק.‬
‫תכיני לו ארוחת ערב, ואחרי כמה כוסיות,‬
‫תעשי את המהלך שלך.‬
‫אלוהים…‬
‫ואם הוא יזדעזע?‬
‫לא, אני…‬
‫באמת, לא הייתי עומדת במבוכה.‬
‫אלן, הדבר האחרון שאני רוצה הוא שתיפגעי,‬
‫אבל את עומדת על הסף כבר נצח.‬
‫אלוהים, אל תצחקי.‬
‫תפסיקי.‬
‫אלוהים…‬
‫אני קלייר ווד. אני מגלמת את שרה וודסוורת׳.‬
‫היי. ג׳ק קסטלו.‬ ‫אני סאם הרינגטון, תפקיד ראשי.‬
‫היי, אני קמיל וושינגטון,‬ ‫ואני מגלמת את מג אניס.‬
‫אני אנה מיי וונג.‬
‫תודה.‬
‫גם אני לא האמנתי‬ ‫שאשב שוב ליד שולחן כזה.‬
‫אני שמחה מאוד לגלם את קרוליין.‬
‫ואני ארצ׳י קולמן, תסריטאי.‬
‫טוב, כולם פה. בואו נתחיל.‬
‫״מג.‬
‫תסריט מאת ארצ׳י קולמן.״‬
‫״פנים, תאטרון בברודוויי, ערב.‬
‫המסך עולה על הצגה בברודוויי.‬
‫בקהל, אנו רואים שחורה צעירה, מג,‬
‫יושבת בשורה הראשונה.‬
‫מחיאות כפיים. קרוליין לי עולה לבמה.‬
‫היא קדה ויוצרת קשר עין‬ ‫עם הבחורה בשורה הראשונה.״‬
‫״רגע חולף, ואז ההצגה מתחילה.‬ ‫המצלמה עוצרת על פניה של מג.‬
‫שחקנית על הבמה מדברת אל קרוליין.״‬
‫כמה זמן את כבר כאן?‬
‫רק עכשיו הגעתי.‬
‫מה את רוצה?‬ ‫-אני לא רוצה כלום.‬
‫אמרו לי לחכות פה.‬
‫״הקהל סביבה צוחק.‬
‫מג רק מביטה. אנו עוברים ל…‬
‫חוץ, כניסת האומנים, ערב…״‬
‫״המבט המוטרף כבר לא בעיניה.‬
‫מג נושאת עיניה בתדהמה‬ ‫אל שלט הוליוודלנד שמולה,‬
‫המומה מתפארתו.״‬
‫הנה אתה, חברי הוותיק.‬
‫איכשהו תמיד ידעתי שזה ייגמר ככה.‬
‫״דיזולב ל…‬
‫ידיה של מג אוחזות בפיגומים‬
‫כשהיא מטפסת על צדה אחורי‬ ‫של האות H הענקית.‬
‫כשהיא מגיעה לפסגה, הרוח בשיערה,‬
‫עיניה מתמלאות בדמעות, היא מבחינה בסאם,‬
‫שמגיח מן הצללים מתחתיה.״‬
‫סאם, מה אתה עושה פה?‬
‫תניח לי. זה הגורל שלי ורק שלי.‬
‫מג, לא אתן לך לעשות את זה.‬
‫את יודעת שאני אוהב אותך,‬ ‫ולא אתן לך לוותר על הכול.‬
‫אני לא יכולה, סאם. אני לא יכולה יותר.‬
‫״תקריב על כף רגלה של מג שמאבדת אחיזה.‬ ‫היא תופסת את עצמה.״‬
‫מה אמרת לי על התאבדות?‬
‫כשכל הטיפוסים החשובים בוול סטריט‬ ‫איבדו הכול ושמו קץ לחייהם,‬
‫אמרת ״סאם, הם בחרו בפתרון ארוך־טווח‬ ‫לבעיה קצרת־טווח״.‬
‫זה מה שאת עושה עכשיו, מג.‬
‫שלום, סאם.‬
‫שלום להכול.‬
‫אני מצטערת כל כך.‬
‫״מג קופצת מהשלט. בעוד היא נופלת…״‬
‫לא!‬ ‫-״סאם נופל על ברכיו, מתייפח.״‬
‫מג! למה?‬
‫למה לא יכולתי להציל אותך?‬
‫״תקריב על גופתה המעוותת של מג‬ ‫המוטלת לרגלי ה־H.‬
‫עיניה נפקחות,‬
‫מביטות אל שמיים זרועי כוכבים ללא ירח.‬
‫המצלמה מתרוממת מעלה‬ ‫ומביטה אל אורות העיר הוליווד שלמטה,‬
‫בעוד סירנה של ניידת משטרה מרוחקת‬ ‫מהדהדת אל תוך הלילה.‬
‫קאט לשחור.‬
‫הסוף.״‬
‫בראבו, כולם.‬
‫מה תגידו על זה?‬
‫תודה רבה לכם.‬
‫עבודה מצוינת.‬
‫בואו נעשה חמש דקות הפסקה,‬ ‫ואז נתחיל בחזרות.‬
‫קמיל, זה היה…‬
‫זה היה פנטסטי.‬ ‫-תודה.‬
‫גם את. זה דווקא תפקיד ממש טוב.‬
‫אבל הסיום הזה שובר את הלב, לא?‬
‫אני רק תוהה…‬
‫אנשים לא ידעו מראש מה יקרה בסוף?‬
‫שהיא מתאבדת?‬
‫מיכל מלא, גבירתי?‬
‫אשמח לתת הנחיות לבחורה יפה כמוך.‬
‫סעי לשד׳ פרנקלין, פני שמאלה‬ ‫וסעי ישר בביצ׳ווד.‬
‫תראי את שלט הוליוודלנד‬ ‫בראש הגבעה, הכי גדול שיש.‬
‫היי, רוק.‬ ‫-הכי גדול שיש!‬
‫אתה נראה אחרת. הסתפרת או משהו?‬
‫לא.‬ ‫-נראה מצוין, מה שזה לא יהיה.‬
‫שמע, רציתי להגיד לך שאתה מצוין.‬
‫אתה באמת חושב? לא הגזמתי?‬
‫לא, זה היה מצוין.‬
‫נשמע ממש טבעי.‬
‫תודה, ג׳ק.‬
‫גם לך. אתה תהיה כוכב אמיתי.‬
‫באמת. אני רק שמח להרגיש כמו חלק ממשהו.‬
‫כאילו יש לי משפחה, אתה יודע?‬
‫כן. אני יודע למה אתה מתכוון.‬
‫זה נחמד, לא?‬
‫כן. אבל הסיום הזה…‬
‫ממש עצוב.‬
‫אני כל הזמן לוחש לעצמי,‬
‫״אל תעשי את זה, מג.‬
‫אל תעשי את זה.״‬
‫כן, אבל…‬
‫זה מה שקרה, אז…‬
‫אי אפשר להתחמק מזה.‬
‫כן.‬
‫קמיל… נהדרת.‬
‫ואנה מיי וונג הייתה פנטסטית.‬
‫היא מופיעה רק בכמה סצנות,‬ ‫אבל זה עבד.‬
‫יופי.‬
‫טוב. בואו נעבור על התסריט,‬
‫ואעיר הערות תוך כדי.‬
‫קודם כול, עמוד 3.‬
‫מג פוגשת את קרוליין לי בכניסת האומנים.‬
‫למה? מה אומרת הסצנה הזאת?‬
‫היא נפגשת עם כוכבת ברודוויי‬ ‫שנהיית האלילה שלה.‬
‫זה חשוב. אני לא רוצה לשנות את זה.‬
‫אני עובר עם תסריטאים על מאות תסריטים,‬
‫והאינסטינקט, בייחוד אצל תסריטאים צעירים,‬
‫הוא להתגונן.‬
‫כשיש לי שאלה על משהו,‬
‫סימן שיש משהו שחסר שם,‬
‫משהו ש…‬
‫אולי כדאי לך למלא.‬
‫כן?‬
‫בקשר לסצנה בעמוד 3…‬
‫קרוליין סיימה הרגע את ההצגה,‬ ‫והיא אלכוהוליסטית, כן?‬
‫אז היא כנראה שתתה משהו,‬
‫ומג, כשהיא פוגשת אותה,‬
‫אולי תריח את זה בהבל הפה שלה, לא?‬
‫כן.‬
‫כן. זה דווקא רעיון ממש טוב.‬
‫טוב. הסצנה בתחנת הדלק.‬
‫נעביר את זה לבר, ורוק יהיה המוזג.‬
‫הוא עדיין מסביר לה איך להגיע לשלט…‬
‫טוב. הסצנה האחרונה.‬
‫הבחורה הזאת, שהיינו בעדה כל הסרט,‬
‫קופצת משלט הוליוודלנד.‬
‫מתאבדת. קרדיטים.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫מה אנחנו אומרים פה?‬
‫טוב…‬
‫זה…‬
‫בשבילי, זה…‬
‫זה כאילו היא…‬
‫זה עצוב.‬
‫זאת הפואנטה.‬
‫מג מייצגת‬
‫אלפי אנשים שבאו לעיר הזאת.‬
‫הם באים הנה עם חלומות,‬ ‫והחלומות האלה מתנפצים.‬
‫טוב, אז היא מייצגת‬
‫אינספור בחורות אחרות. זו קלישאה, למעשה.‬
‫היא בחורה לבנה עם צרות,‬ ‫וקשה לה כל כך‬
‫שהיא מחליטה לשים קץ לחייה. נכון?‬
‫אבל...‬
‫היא כבר לא לבנה.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אז זאת כבר לא קלישאה.‬
‫במקום זה, זה סיפור חדש על בחורה שחורה‬
‫שעבדה ועבדה ועבדה,‬
‫ולא קיבלה את הקריירה שהגיעה לה.‬
‫אז היא מחליטה להפסיק להילחם ולשים לזה סוף.‬
‫זה מטריד בעיניי.‬
‫הסרט הזה מתחיל עם מג, בצעירותה,‬ ‫נושאת עיניים לבמה.‬
‫מה אנחנו אומרים‬
‫לבחורה שחורה צעירה, שנושאת עיניים אל מג,‬
‫שם, על המסך?‬
‫״תילחמי כמה זמן, אבל אז תיכנעי.״‬
‫ואם היא לא תקפוץ?‬
‫ואם היא תרד בחזרה?‬
‫הוא לוקחת את ידו של החבר שלה,‬
‫ואנחנו יודעים שהיא הגיעה עד לסף, אבל…‬
‫היא שרדה את זה.‬
‫היא תהיה בסדר.‬ ‫-זה…‬
‫זה סרט שונה מאוד.‬
‫זה סרט יותר טוב.‬
‫הוא כאן? אני צריכה להחליף איתו מילה.‬
‫סליחה על ההפרעה, דיק.‬
‫יש לך תוכניות לשישי בערב?‬
‫לא נראה לי. למה?‬
‫אוויס רוצה את התסריט על לי מילר‬ ‫בשביל ג׳ין קרנדל.‬
‫אני יודעת שאתה עובד עם התסריטאי,‬ ‫אבל זה סרט עם מאה דמויות בערך.‬
‫בוא אליי הביתה בשישי.‬
‫אבשל לנו משהו,‬ ‫ונוכל להתחיל לעבוד על הליהוק.‬
‫טוב. מתי?‬
‫בשמונה?‬
‫טוב.‬ ‫-טוב.‬
‫אוויס רוצה לדבר עם שניכם.‬
‫היא אמרה שזה דחוף.‬
‫זה לא טוב.‬
‫אנחנו בטוחים שזה בידי המגזין ״טטלטייל״?‬
‫כן, אלן. הרגע דיברתי איתם.‬
‫הם יפרסמו את זה ביום שישי.‬
‫ומה הם יפרסמו, בדיוק?‬
‫אני…‬
‫נעצרתי בחשד ל…‬
‫שידול.‬
‫עבדתי בתחנת הדלק, ו…‬
‫לא ידעתי שהיא ממחלק המוסר.‬ ‫-אבוי.‬
‫סליחה, אני…‬
‫ידעתי שזה אסור,‬ ‫ועכשיו זה יהרוס הכול, ו…‬
‫לקחתם סיכון עליי.‬
‫שקט. די.‬ ‫-לא.‬
‫אני מצטער, גברת אמברג.‬ ‫את בטח שונאת אותי.‬
‫בבקשה, תפסיק לבכות.‬
‫אני לא שונאת אותך.‬
‫אני בעצמי…‬
‫אתם יודעים, הייתי לקוחה של התחנה הזאת.‬
‫אני מופתעת שלא ראיתי אותך שם.‬
‫טוב, עכשיו זה יתפרסם.‬
‫למה שלמישהו יהיה אכפת?‬
‫העיר המזורגגת הזאת!‬
‫אנחנו יודעים למי צריך להתקשר.‬ ‫-כבר התקשרתי.‬
‫סליחה שאיחרתי.‬ ‫הייתי צריך לנסוע דרך פאונטן.‬
‫אז במה מדובר?‬
‫תצלום המעצר על השולחן.‬
‫מחלק המוסר עצר אותו על שידול.‬
‫ג׳ק?‬
‫ג׳ק קסטלו.‬
‫הנרי וילסון.‬ ‫-היי.‬
‫נפגשנו במסיבה של ג׳ורג׳. ג׳ורג׳ קיוקור.‬
‫כן, אני זוכר.‬
‫כן. הייתה לנו שיחה ארוכה על מוסר.‬
‫אז זה…‬
‫זה אירוני.‬
‫אני יודע מי אחראי לזה.‬
‫דין וורטון, כתב עצמאי.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫מותק, יש לי אצבע בכל חור מסריח בעיר הזאת.‬
‫לדין וורטון יש משהו במשותף‬ ‫עם המו״ל של ״טטלטייל״:‬
‫הם לא אוהבים יהודים, וגם לא נשים.‬
‫הם בטח לא מתים על העובדה‬ ‫שאת מנהלת את האולפנים.‬
‫אתפטר. אחזור הביתה.‬ ‫תלהקו מחדש את הסרט.‬
‫שתוק.‬
‫תשאיר את זה לדוד הנרי.‬
‫תנו לי שבוע.‬
‫זה יודפס ביום שישי.‬
‫אז תהיי חייבת לי טובה ענקית.‬
‫תראו מה זה. היי, חבר׳ה.‬
‫אז מה דעתך?‬
‫זה פנטסטי.‬
‫ככה זה נראה?‬
‫כן. ב־24׳,‬ ‫השלט היה קצת בלוי, אבל עדיין חדש.‬
‫לא כמו היום.‬ ‫לא יכולנו לבנות את כל השלט, אז…‬
‫תוכל להשתמש בו כשהיא עומדת למעלה,‬
‫ובזוויות ההפוכה, כשסאם צועק ״לא״,‬
‫ונופל על הברכיים ובוכה,‬
‫ואז למבט למעלה, אל אורות הכרך.‬
‫כן, אהבתי.‬
‫השגתי אתר צילומים ליד מצפה גריפית׳.‬
‫נוף נהדר של העיר.‬
‫ו…‬
‫רגע.‬
‫איך היא תטפס למעלה?‬ ‫-פג אנטוויסל השתמשה בסולם.‬
‫בתסריט כתוב שהיא מטפסת על הפיגומים.‬
‫נכון, אז איפה הפיגומים?‬ ‫-טוב…‬
‫אבל היא השתמשה בסולם.‬
‫חשבתי שבתקציב הנוכחי,‬
‫תצלם מקרוב יד אוחזת בשלב,‬
‫ואז תעבור אליה למעלה.‬ ‫-כן…‬
‫זאת לא הבחירה הכי דרמטית.‬
‫ואיך היא אמורה לטפס בחזרה למטה?‬
‫היא לא קופצת?‬ ‫-לא.‬
‫לא, היא לא קופצת. שינינו את זה.‬
‫היא מחליטה לא לקפוץ, ואז יורדת בחזרה,‬
‫ולא חשבתי שזו תהיה בעיה,‬ ‫כי חשבתי שיהיו פיגומים.‬
‫איך היא תטפס למטה? מה אני אמור לעשות?‬
‫איך אני אצלם את זה?‬
‫מה, היא תטפס ותזרוק סולם חבלים,‬
‫ותרד מהצד הקדמי של השלט?‬ ‫-כן, זה יעבוד.‬
‫לא, זה לא יעבוד, סאם,‬ ‫כי היא עלתה לשם כדי להתאבד.‬
‫היא לא הביאה סולם חבלים בתיק שלה!‬
‫חייבים לצלם את השלט משני הצדדים,‬
‫וצריך פיגומים שהיא תוכל לטפס עליהם‬ ‫למעלה וגם למטה, בבטחה.‬
‫ואסור שהמצלמה תראה‬ ‫את החלק החשוף הזה של האולפן.‬
‫חייבים לעצב פה משהו.‬
‫אבל, מר איינסלי…‬
‫תראה, הקמת השלט הזה‬ ‫גמרה את התקציב שלי.‬
‫אתה מדבר על… לא יודע…‬
‫עוד 25 אלף דולר כדי לשנות את זה.‬
‫בסדר.‬
‫אין לנו ממש ברירה.‬
‫פשוט תתקן את זה!‬
‫אתם, בואו.‬
‫מיקי. סליחה שאיחרתי.‬
‫היי, מה שלומך?‬
‫שמע,‬
‫אחד הקליינטים שלי…‬
‫מצא יבלת על הבולבול.‬ ‫מתברר שיש לו עגבת.‬
‫לקחתי אותו לרופא.‬
‫אומרים שצריך פניצילין בשביל זה.‬
‫ככה שמעתי.‬ ‫-חליתי בזה פעם.‬
‫באמת?‬ ‫-זה חלף מעצמו אחרי כמה זמן.‬
‫זה נחמד.‬
‫מה תרצו?‬
‫שתי צלחות ספגטי,‬ ‫קרם דה מנתה בשבילי,‬
‫וכוס למברוסקו לאדון.‬
‫צדקתי?‬
‫יש לך זיכרון טוב.‬ ‫-כן.‬
‫שמע, הנרי. לפני שתבקש בכלל,‬ ‫מה שתרצה, זה יבוצע.‬
‫ובכן, מיקי,‬
‫יש כתב מסוים, במגזין ״טטלטייל״,‬
‫שעושה חיים קשים מאוד לידידה יקרה שלי.‬
‫היי, שמך דין וורטון?‬
‫כן, למה?‬
‫מבחינת אשתי, בזכותך…‬ ‫אני הולך על המים.‬
‫תפסיק.‬ ‫-המפגש עם בטי גרייבל, בפרמיירה…‬
‫זה היה כמו לפגוש בת מלוכה.‬
‫והפוני לבת שלי?‬ ‫הנרי, היא קראה לו ״פפרמינט״.‬
‫איזו חמודה.‬ ‫-כן, הוא קוץ בתחת.‬
‫מסריח. מחרבן כל חצי דקה.‬
‫תקענו אותו בבית החווה.‬ ‫-חכם.‬
‫דין…‬
‫תראה אותך. אלוהים!‬
‫אני מצטער נורא. אלוהים אדירים!‬
‫בהמות!‬
‫אז תגיד. מה אתה צריך?‬
‫ובכן, מיקי, אני…‬
‫אני מעריך אותך כל כך.‬
‫מה שאתה עושה, אני…‬
‫גם אתה חלק ממשפחת הוליווד, מבחינתי.‬
‫לא!‬
‫בוא נדבר כמו חברים, טוב?‬
‫יש אצלך ידיעה‬
‫שאנשים עם הרבה השפעה מעדיפים שתקבור.‬
‫הרגל הטובה שלך הייתה האזהרה שלהם.‬
‫אם תפרסם את הידיעה, הם ישברו לך גם אותה.‬
‫אתה שלחת אותם?‬
‫בגללך התנפלו עליי?‬
‫מתרומם.‬ ‫-״מר מתרומם״ בשבילך.‬
‫תניח לאולפני אייס.‬
‫חתיכת חרא מטונף!‬
‫אני אוריד לך את הראש!‬
‫די, זה לא אישי. תראה,‬
‫ברגע שתקבור את הידיעה,‬ ‫וכשהעצמות שלך יתאחו,‬
‫אמשיך להעביר לך את כל הרכילות הלוהטת,‬
‫אבל אם תספר על זה למישהו אי פעם,‬
‫אני אתן להם לשבור לך את הרגל הטובה.‬
‫ואז…‬
‫אתלוש לך את הזין.‬
‫הבנת?‬
‫יש לי בשורות טובות.‬
‫ניצלתם.‬
‫הידיעה על כך שכוכב הסרט שלכם‬ ‫הוא ג׳יגולו – נמחקה.‬
‫וגם הידיעה שיש להם עלייך, גברת אמברג,‬
‫שכוללת תמונות שלך בחברת אותו ג׳יגולו…‬
‫נמחקה גם היא.‬
‫הנרי, איך נוכל לגמול לך?‬
‫זו שאלה רטורית או אמיתית?‬
‫כי בהחלט תצטרכי לגמול לי.‬
‫תראי אותך, אוויס.‬
‫יש טעם לחייך.‬
‫ליצור סרטים שנויים במחלוקת…‬
‫את עושה משהו עם החיים שלך.‬
‫ומה אני עושה עם שלי?‬
‫נראה לי שאני במשבר גיל העמידה.‬
‫משעמם לי.‬
‫משעמם לי מהשחקנים. פשוט משעמם לי.‬
‫אני משועמם.‬ ‫-הנה זה בא. הוא רוצה לביים.‬
‫אלוהים, לא. לביים זה קשה.‬ ‫אין לי שום עניין בזה.‬
‫אני רוצה לעשות את הקפיצה ממנהל למפיק.‬
‫זה יעיד על אמון רב מצידכם,‬
‫אבל זה מה שאני רוצה.‬ ‫-השתגעת.‬
‫לא סיימתי.‬
‫אני רוצה להפיק את הסרט הזה.‬
‫״מג״, או איך שלא קוראים לו.‬
‫יש לכם קושי עם פלח מסוים באוכלוסייה‬
‫שנגעל ממה שאתם עושים,‬
‫ואנשי הקשר שלי,‬ ‫בייחוד אם שמי יופיע על הסרט הזה,‬
‫אולי יצליחו להשתיק חלק מהמחאות האלה‬
‫בכמה ערים,‬ ‫אם לא במדינות או אפילו באזורים שלמים.‬
‫אבל אני רוצה ששמי יופיע‬
‫מעל שמו של דיק.‬
‫תזדיין.‬ ‫-בסדר. מוסכם.‬
‫אוויס!‬
‫אתה מדבר על המאפיה, שיהיה ברור?‬
‫הם עזרו לך לקבור את הידיעה?‬
‫בסדר. לא אכפת לי.‬
‫אני זקוקה לכל עזרה אפשרית.‬
‫הסרט הזה הוא רק ההתחלה‬ ‫בשביל האולפנים האלה.‬
‫שוויון. קדמה.‬ ‫אלה צריכים להיות העקרונות שלנו.‬
‫מזל טוב, הנרי. אתה מפיק.‬
‫זה לא ייאמן.‬
‫מתחזה.‬
‫הומו.‬
‫מה קורה פה, סאם?‬
‫היי, דיק.‬
‫כן, מוסיפים פיגומים‬ ‫לחלק האחורי של השלט‬
‫כדי שנוכל לצלם אותה מטפסת למעלה.‬
‫היינו צריכים גם להזיז אותו.‬ ‫-מי אישר את זה?‬
‫ריימונד. הוא אמר לעשות את זה.‬
‫הנחתי ש…‬
‫ובכמה כבר חרגת מהתקציב?‬
‫עשרים וחמש.‬
‫לעצור את העבודה!‬
‫כולם לצאת מהאולפן, עכשיו.‬
‫אתם מפוטרים.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫הסתכנתי בשבילך.‬
‫האולפנים מסכנים הכול בשבילך,‬
‫ואתה הולך מאחורי גבי‬
‫וחורג מהתקציב! מי אתה חושב שאתה?‬
‫מר סמיואלס…‬ ‫-תענה על השאלה!‬
‫אני מצטער, מר סמיואלס, אבל אני…‬
‫אם אתה רוצה לחרוג ב־25 אלף,‬
‫אתה תשלם על זה.‬ ‫-איך?‬
‫בחיים אל תעשה לי תרגיל כזה שוב.‬
‫מאיפה אשיג סכום כזה?‬
‫אני חושב שיש לי רעיון.‬
‫כולנו בפנים?‬
‫אני כן.‬
‫אני פשוט…‬
‫אתם בטוחים שיש אפשרויות שלא כוללות…‬
‫סקס? כי מה שלא יקרה,‬ ‫אני חייב לספר לקמיל‬
‫ריימונד, ננסה להעביר‬ ‫את כל הדברים המתונים אליך.‬
‫ג׳ק, מה אתה אומר?‬
‫חבר׳ה, אני לא יכול.‬
‫אני לא יכול לחזור לזה. הפסקתי.‬
‫הבטחתי לעצמי,‬
‫למשפחה שלי, שלא אעשה את זה יותר.‬
‫אני מצטער.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫הנרייטה?‬
‫מותק, מה את עושה פה?‬
‫רק נפגשת עם חברים ותיקים.‬
‫קבעתם לארוחת ערב פה?‬ ‫-לא.‬
‫טוב.‬
‫שנלך?‬ ‫-כן, בואי נעוף מפה.‬
‫חבר׳ה, אני מצטער. להתראות.‬
‫טוב.‬
‫אני חושבת שלתפקיד שומרי ה־SS,‬
‫לא כדאי ללהק שחקנים מוכרים.‬
‫נראה לי קצת מוזר שבאמצע כל הזוועה,‬
‫הצופים פתאום יגידו,‬
‫״תראה, הנה קלוד ריינס המקסים״.‬
‫כן, את צודקת.‬
‫האוכל היה טעים מאוד, דרך אגב.‬ ‫-אני שמחה לשמוע.‬
‫אבל הוא נראה כמו נאצי, לא?‬ ‫קלוד ריינס.‬
‫כן.‬
‫ודרך אגב, מי ישחק את היטלר?‬
‫חשבתי על זה.‬
‫זו רק סצנה אחת, אבל ממש טובה.‬
‫וזה היטלר, למען השם!‬
‫כל שחקן ראוי לשמו‬ ‫היה נותן הכול כדי לבוא ולהיבחן.‬
‫אתה יודע מה כדאי לעשות?‬ ‫לבחון את כל השחקנים בעיר,‬
‫ולא משנה כמה הם לא מתאימים לתפקיד,‬
‫רק כדי לראות איך ההיטלר שלהם נראה.‬
‫כן, הייתי שמח לראות את מיקי רוני מנסה.‬
‫וו. סי. פילדס.‬
‫לא! אדמונד גוון.‬
‫הוא בדיוק גילם את סנטה קלאוס.‬ ‫-זה מה שאגיד לו.‬
‫אגיד ״אדמונד, יקירי,‬
‫כבר נתת לעולם את סנטה קלאוס שלך.‬
‫אני חושבת שהגיע הזמן‬ ‫שתיתן לנו את היטלר שלך!״‬
‫אלן…‬
‫בוא נשתה.‬
‫אתה יודע,‬
‫אחרי שבעלי נפטר,‬
‫לפני עשרים שנה,‬
‫אם הייתי מתחילה עם גבר והוא היה מסרב לי,‬
‫אני חושבת שזה היה גומר אותי.‬
‫סליחה, זה היה מסורבל.‬
‫דיק,‬
‫שנינו רווקים, חברים טובים,‬
‫אנחנו עובדים כל כך טוב ביחד.‬
‫אנחנו שידוך מצוין.‬
‫למה שלא ננסה, אתה ואני?‬
‫למה הכוונה?‬ ‫-אלוהים, דיק…‬
‫בערך למה שכבר יש לנו.‬
‫אנחנו בקושי מבלים זמן בנפרד.‬
‫אבל זה…‬
‫לאכול ארוחת ערב בבית.‬
‫זה נחמד.‬
‫ונחיה ביחד?‬
‫טוב…‬
‫כן. כלומר…‬
‫שנינו כבר לא צעירים. אני מקדימה אותך.‬
‫אני מודה, אני…‬
‫אני רוצה אהבה ותשוקה בחיי.‬
‫אלן, אני חושב שאת נהדרת.‬
‫ריצ׳רד…‬
‫אתה…‬
‫כי לא אכפת לי אם כן.‬
‫אני פשוט לא יכול להיות עם אף אחד.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, בחזרה לליהוק.‬
‫שמע, זה באמת עזר מאוד,‬
‫אתה יודע, להתחיל בעבודה,‬
‫אז תודה לך.‬
‫באמת, תודה רבה לך.‬
‫בעצם…‬
‫אכפת לך? אני עייף.‬
‫בואי נמשיך מחר.‬
‫הו, כמובן.‬
‫ריצ׳רד…‬
‫הרסתי עכשיו את מה שיש בינינו?‬
‫אלן…‬
‫לעולם לא.‬
‫אני כל כך…‬
‫מה תרצה‬‫?‬
‫בורבון. כפול, בבקשה.‬
‫נראה שעבר עליך ערב קשה.‬
‫כן.‬
‫רק שיחה קשה עם חברה.‬
‫אני ג׳ון, אגב.‬
‫דיק.‬
‫נעים להכיר, דיק.‬
‫אפשר להזמין אותך לדרינק?‬
‫תודה.‬
‫זו הפעם הראשונה שלך…‬
‫במקום כזה?‬
‫כן.‬
‫עמדתי בחוץ והבטתי על המקום הזה‬
‫הרבה…‬
‫הרבה פעמים.‬
‫התקרבתי בעבר,‬
‫אבל אף פעם לא הצלחתי להיכנס.‬
‫ברכותיי, דיק.‬
‫הצלחת.‬
‫ג׳ק, אני צריכה לדבר איתך.‬ ‫-אני צריך לדבר איתך.‬
‫מה יש לך עם הבחור מ״שוואב״?‬
‫אתם תמיד מדברים וצוחקים ביחד.‬
‫מי הגמד הזה?‬
‫קוראים לו ארווין קיי, ג׳ק, והוא לא גמד.‬
‫הוא אדם מקסים.‬
‫הוא מאוונסוויל, אינדיאנה,‬ ‫ולמשפחה שלו יש חנות חומרי בניין.‬
‫אני לא חושבת שאתה מתכוון לזה, ג׳ק,‬
‫אבל אתה גורם לי להרגיש רע עם עצמי,‬
‫והוא גורם לי להרגיש טוב.‬
‫אז אחרי שעבדתי כמה חודשים ב״שוואב״,‬
‫בזמן שחיכית בתור באולפנים,‬
‫או בילית ימים בקולנוע,‬ ‫או במה שאתה לא עושה,‬
‫הוא ואני התקרבנו מאוד, ו…‬
‫אני מוכרחה לספר לך:‬
‫התינוקות הם ממנו.‬
‫מה זאת אומרת, ממנו?‬
‫מנין לך?‬
‫בגלל שנכנסתי להריון בפברואר,‬
‫ולא עשית איתי אהבה בחודש ההוא.‬
‫רק ארווין.‬
‫ואתה ואני לא שכבנו שוב עד ה־13 במארס,‬ ‫ואז המחזור שלי כבר איחר.‬
‫למה לא סיפרת לי?‬
‫אלוהים, ג׳ק.‬
‫חשבתי שסיפרתי.‬
‫חשבתי שברגע שסיפרתי לך שאני בהריון,‬ ‫תעשה את החישוב,‬
‫אבל זה בכלל לא עלה בדעתך.‬
‫מרוב שהיית מרוכז בעצמך, לא שמת לב.‬
‫זה לא ייתכן.‬
‫יש הרבה תאומים במשפחה שלך, ג׳ק?‬
‫כי לארווין יש אח תאום,‬
‫ושני הדודים שלו הם תאומים.‬
‫לא כולם מצליחים להגשים חלום כמוך.‬
‫ארווין חוזר הביתה לאינדיאנה,‬ ‫ואני אסע יחד איתו.‬
‫ננהל יחד את החנות המשפחתית.‬
‫אפשר לישון על הספה שלך?‬
‫מה קרה?‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬