EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Harald 54533.
Kan du komma hit? Jag har bestämt mig.
-Önskas en kanapé? -Nej. Det är mitt i natten.
Gärna en drink dock.
Tack för att ni kom. Jag kunde inte somna.
Och eftersom jag är chef får ni också gå sömnlösa då.
Jag har tänkt mycket på hur vi ska göra med filmen.
Jag tänker inte finna mig i att nån påstår att jag ruinerade bolaget
för att jag tog en chansning. Camille Washington får inte rollen.
Vi ska producera filmen Peg…
…och i den ska min dotter spela.
-Ett klokt beslut, mrs Amberg. -Inte alls.
Det faktum att du är den första kvinnan i historien
som driver ett filmbolag är just varför du ska välja Camille.
Titta på marknaden. Vad gjorde Walt Disney ifjol?
I Sången om Södern var slavarna så lyckliga
att de inte ville lämna plantagerna.
Människor är trötta på den skiten. Folk protesterade.
Jag också. Jag avskydde filmen. Det var rasistisk dynga.
Då förstår du att den här stan behöver en spark i baken.
Kanske är det en kvinna som måste förändra filmbranschen.
Låt oss komma till saken.
-Vad riskerar du egentligen? -Hela bolaget.
Ja, vi förstår det.
Fast vad riskerar du personligen? Ace är inte vid god vigör.
Även om han skulle ta ut skilsmässa får du hälften.
Vad som än händer, klarar du dig fint.
Det där är en Gauguin, eller hur?
Om du säljer den kan du leva gott för resten av ditt liv.
Och när döden står för dörren så vet du att du fattade rätt beslut.
Men om du inte gör det, hur många år till kommer det då inte att ta
innan en färgad skådespelerska får en huvudroll?
Ni har rätt.
-Då gör vi så. -Mrs Amberg.
-Innan ni fattar… -Du är avskedad.
Om jag nu kan ge dig sparken så har du fått det.
Vi satsar på Meg. Gå nu hem innan jag ändrar mig.
Vi går ut med pressmeddelandet imorgon.
-Hälsa Camille att hon får rollen. -Rafflande, minst sagt!
Avis, jag är så stolt över dig.
-Du är duktig. -Nej, jag har bara tröttnat.
Underbart. Det är dyra droppar, älskling.
Men, vad gör du, Raymond?
-Vad… -Håll mig i händerna.
Du fick rollen.
-Är det sant? -Du fick rollen.
Du fick rollen! Du ska bli filmstjärna.
Jag har goda nyheter. De ändrar titeln till Meg, men…
-…de byter inte ut ditt namn. -Meg?
Det duger. Jajamän.
Ja!
-Rock. -Rock.
Vad gör du här?
-De behåller mitt namn. -Vad kul! Och jag? Fick jag rollen?
Mrs Amberg tar emot nu.
Vad i allsin dar är det som inte kan vänta till middagen?
Det gäller Peg. Eller jag borde nog säga Meg.
Jag är ledsen för att jag gjort dig besviken,
men jag är inte bara mor nu. Jag driver bolaget.
Jag är här…för att säga att du fattade rätt beslut.
Camille är rätt för rollen.
Men det kan inte ha varit ett lätt beslut att gå vidare…
…med filmen trots omständigheterna. Jag är…
Jag…
Jag är stolt över dig.
Tack, hjärtat.
Jaha, okej.
Du anar inte hur mycket det betyder.
När jag såg din provspelning så insåg jag en sak.
Att du är en bättre skådis än jag.
-Det säger du bara. -Jag lovar dig att jag talar sanning.
Därför ska du få en roll i filmen.
-Va? Är det sant? -Ja, och det är en bra roll dessutom.
Du ska spela Megs bästa vän.
När hon får veta att hon är petad från filmen
-finns du där för att trösta henne. -Mamma, tack!
Tack.
Frukosten är klar.
God morgon, solstråle.
Jag tröttnar aldrig på att bli serverad frukost.
Trevligt.
Jag hade trevligt med er båda, miss McDaniel.
Jag trodde att du var snuskig, men Tallulah är en kategori för sig.
Vad är det jag hör? Vad säger du om mig, kära Tony?
Troy heter jag.
Förlåt mig. Jag har alltid varit dålig på namn.
En gång presenterade jag en vän som Martini. Hon heter egentligen Olive.
Hörni, nu räcker det.
Jag som trodde att älskogen igår skulle vara nog för er.
-Vi ses nästa helg. -Det gör vi, sötnos.
PROTESTER MOT ACE PICS
CAMILLE WASHINGTON FÖREMÅL FÖR KONTROVERS
Det var som fan.
-Vad är grejen? Det är bara några bilder. -Du verkar inte förstå.
Hurrell fotar bara skådisar som är på väg att få sitt genombrott.
Hallå.
-Hej. Är detta Camille Washington? -Det stämmer.
Mitt namn är Hattie McDaniel.
Det är Hattie McDaniel!
Då vet jag precis vem jag talar med, miss McDaniel.
Jag läste om er i tidningen, och det gjorde mig så glad.
Jag trodde aldrig att landet skulle komma nånvart.
Stämmer det att ni spelar huvudrollen i en film från ett stort filmbolag?
Ja, det stämmer.
Den faktiska huvudrollen, och inte nåt jäkla hembiträde?
Nej, jag spelar huvudrollen.
Jaha…
Fasen, vad glad jag blir!
Jag känner mig så stolt, men tänk på att det kommer att bli tufft.
Jag har själv varit med om det.
Om det är nåt så är det bara att fråga mig, vännen.
-Okej? -Absolut, frun! Vad generöst av er.
Ni kan räkna med att jag ringer.
-Hej då. -Hej då.
Vad sa hon?
Hallå?
Vem är det nu?
Självklart känner jag till hans arbete. Jag ser fram emot det.
Okej.
Okej, tack.
George Hurrell vill fotografera mig, tillsammans med Camille.
-Den där glamourfotografen? -Ja. Nästan alla vet vem han är.
Ace Pictures måste verkligen tro på mig. Det är en stor dag för oss!
Och för vår familj.
Jag ska bli filmstjärna.
-Vad glad jag är för din skull. -Ja…
Bra!
Junior, sänk exponeringen.
Ja!
Jättebra.
Ta ett bloss.
Glamoröst!
Bra.
-Vad har ni på? -Babyolja med lite lanolin.
Så att ljuset fastnar.
Huden blir irriterad, men det är det värt.
Avslappnat. Luta bak huvudet. Jättebra!
Jag har hört att skådisar har en bra och en dålig sida. Har jag det också?
Snälla, prata inte.
Ja!
-Vad sägs om att bli fotad naken? -Ursäkta?
Konstnärligt och smakfullt. Inte oanständigt.
Det brukar gynna imagen.
-Som ni vill. -Bra svar.
Filmen blir av, men budgeten är tajt.
Mrs Amberg tar en stor risk, och vi märker redan av motstånd.
På grund av Meg…
…möter All Hands on Deck protester i flera städer i Georgia.
Filmen innebär en stor risk för bolaget, inte bara ekonomiskt,
så det är viktigt att vi håller oss till budgeten.
-Inga undantag. -Jag vill understryka en sak.
Tre kontraktsanställda arbetsvägrar under produktionen av Meg.
-Vilka då? -Lawson, Daniels, McHadden.
-Vi kan stämma dem för kontraktsbrott. -Avskeda dem först.
-Vilka då? -Lawson, Daniels och McHadden.
Det var väntat. Andy McHadden är i princip med i klanen.
Jag har precis pratat med juristerna. Alla biografägare i delstaten Alabama…
…har dragit in All Hands on Deck.
Den kommer att bli en förlustaffär, men det var väntat. Den är urusel.
Jag borde nog nämna att jag och Camille fick två intressanta telefonsamtal.
Först ringde Hattie McDaniel för att gratulera.
Och det andra samtalet… Det var inte lika trevligt.
Sätt dig på en buss till LA och säg det till mig personligen.
Jävla idiot!
Vem var det? Vad hände?
-Jag antar att han kallade henne… -Ja. Det gjorde han.
Ni får flytta in på studion under inspelningen.
Ni kan ta ett av husen, och ni får skydd dygnet runt.
-Tack, mrs Amberg. -Vi ska gå vidare.
Jag vägrar…bli påhoppad.
Det är däremot uppenbart: Många biografer kommer inte att visa Meg.
Om vi ska gå runt på den här filmen måste vi vara strama med budgeten.
Vi ska använda oss av våra egna skådespelare i rollerna.
Vilka roller är det som ska fyllas?
-Där är hon. -Hon kommer bli…
Nu kommer hon.
-Hej, Jeanne. -Hej.
-Kul att se dig. -Slå dig ner.
-Tack för inbjudan, Avis. -Jeanne.
-Då så… -Bra eller dåliga nyheter?
Ryktet går om att jag har chans att få en bra roll i Peg,
som nu heter Meg.
Du vet att jag beundrar dig, och därför ville jag säga det personligen.
Så det är dåliga nyheter.
Vi övervägde en roll åt dig, men vi har ändrat oss.
Du passar inte i just den rollen.
Nåväl. Jag uppskattar att ni berättade det för mig.
"Nåväl?" Är det allt? Ska du inte säga emot oss?
Vad ska jag säga?
"Ge mig rollen, annars tar jag mitt liv?" Det är ditt bolag.
Du väljer vem du vill. Jag är glad att jag ens får vara kvar.
Det är min poäng. Sätt dig. Du gör mig nervös.
Vi har tänkt mycket på dig, Jeanne.
Du känner dig försummad, men du är en bra skådis.
Du är respekterad här, men du har aldrig slagit igenom.
Trots kontraktet kommer du ingenvart.
-Får jag sparken? -Nej.
Du ska få en roll.
Det är en roll som gör dig rättvisa och som tar dig till nästa nivå.
Den kan vinna dig en Oscar.
-Är det här ett skämt? -Nej.
Inte?
-Är det Helen Keller? -Nej.
-Vad säger du om att spela Lee Miller? -Gärna.
Jag vet faktiskt inte vem det är.
-Hon var en av Man Rays modeller. -Sen blev hon krigsfotograf.
Tack!
Jag blir alldeles rörd över den fina gesten.
Och över att ni ser mig…
…och vad jag kan åstadkomma.
Tack.
Förträffligt, Jeanne.
Låt inte Henry Willson se dig äta det där.
Vad är det?
Jag lovade att unna mig själv glass om jag fick en roll i filmen.
Men jag kände mig så nere att jag unnade mig det ändå.
Jag gjorde mitt bästa. Om jag unnar mig nåt gott varje gång
-kanske det ger resultat. -Det är bra att du unnar dig.
Du…har nämligen fått en roll i filmen.
-Va? -Det är bara några repliker.
Du jobbar på en bensinstation. Ironiskt, va? Men du syns i en dröm också.
-Du skojar väl inte? -Nej. Grattis, Rock.
Tack så mycket!
-Drömmen går i uppfyllelse, som vi sa! -Ja, jag antar det.
Hur illa är det?
Ni är två byxstorlekar större, och era armar är fem cm tunnare.
-Herregud. -Det kan inte stämma.
Jag har tänkt på vad jag äter.
-Och vad exakt har du ätit? -Tja, det ligger en korvmoj nära mig.
-Protein! -Vad i helvete!
Du måste skämta. Så mycket fett! Vet du vad, Guy Madison?
Jag skulle skjuta skallen av mig om jag så hade en pistol.
Sen vi pratade om att jag skulle dra ner på fettet…
…har jag slutat äta det.
-Nu dricker jag bara milkshake. -Och hur många dricker du per dag?
Vet inte. Tre kanske?
Phyllis, gå och köp en pistol så att det här äntligen kan få ett slut.
-Jag ska dra ner… -Det kan du ge dig fan på!
Dra nu åt helvete och ät en sallad för en gångs skull!
Förlåt, sir.
Vad har jag gjort för att förtjäna det här?
Varför måste jag dalta med alla mina klienter?
Jag måste mata de dumskallarna med sked. De kan inte ens torka sig själva i ändan!
Varför är det så?
Jag skulle tro att de blir överbeskyddade tidigt i livet.
Föräldrarna uppfostrar dem fel.
Vilken skarp observation, miss Gates.
-Det var allt. -Ja, sir.
-Rock Hudson är här, mr Willson. -Herregud.
-Han kan komma in. -Okej.
Varför är du så glad? Det är bara fyra repliker.
Ja, men i en film från ett stort filmbolag!
Vet du vad, Rock? Jag ska försöka ta ner dig på jorden igen.
Din provspelning var jävligt pinsam.
Du fick bara en roll för att de tyckte synd om dig.
Ja, men det måste ha viss betydelse.
Problemet kvarstår, och det består av två delar.
Ett: Du kan inte agera.
Det vore okej om du bara behövde stå framför kameran och le.
Men två: Dina tänder är sneda.
Jag drömmer mardrömmar om gluggarna. Du har inte en filmstjärnas tänder.
-Är det så? -Ja.
Vet du vad vi ska göra just nu?
Jag ska följa med dig till tandläkaren, placera dig i tandläkarstolen
och hålla dig i handen medan han fixar dina tänder, okej?
Du ska bli en potentiell huvudrollsinnehavare.
Henry, jag…har tandläkarskräck.
Se på fan.
Henry!
-Dan Seeley, transport. -Gregory Hall, filmelektriker.
-Carl Williams, manus. -Raymond Ainsley, regissör.
Vi ska producera filmen Meg.
Jag förstår inte varför ni applåderar.
Jag bad er inkomma med budgetar, och samtliga har överskridit gränsen.
Med 100 000 dollar närmare bestämt.
Det blir ingen film förrän ni justerar era budgetar,
så jag skulle vänta med applåderna.
Jag tror att siffrorna representerar vad som behövs för att förverkliga visionen.
Med all respekt, mr Ainsley. Ni vet inte vad som behövs.
Växter: 30 000 dollar.
Motiverar växter som vajar i bakgrunden verkligen tio procent av budgeten?
Nej, mr Samuels. Jag kan sänka de kostnaderna.
Hår.
Vad i helvete, Sharon?
Den siffran motsvarar fyra stylister under de flesta dagar.
-Hur mycket kostar en? -Ja, det…
Det är en mycket lägre siffra.
-Jag tittar på det. -Bra.
Jag vill att vi diskuterar manuset över en middag.
-Visst. Är inte manuset bra som det är? -Jo, men det kan alltid bli bättre.
Okej?
Han slutar aldrig att glänsa, den där Richard.
Han är född till ledare.
Han är så krävande.
Han är en man med stor finess.
Du är förtjust i honom, va?
Det är inget fel med det.
-Bjud ut honom och se vad han säger. -Avis… Jag har glömt hur man gör.
-Min senaste träff…var med Lon Chaney. -Men herregud, Ellen.
Jag älskar jobbet av hela mitt hjärta.
Jag sliter häcken av mig och går alltid härifrån nöjd.
Jag nöjer mig med att läsa manus på kvällarna
och knapra på de där fåniga salta kexen vid brasan.
Hör du dig själv?
Vore det inte trevligt att gå och lägga sig med nån på kvällen?
Jo, självklart. Men…
Är Richard den rätte?
Du vet…
Det går vissa rykten om honom.
Jag känner till det, men jag har aldrig sett nåt.
-Skulle inte vi veta efter alla år? -Jo, så borde det vara.
Jag har en idé.
Du vet Lee Miller-manuset? Säg att du vill diskutera rollsättningen.
Laga middag, och efter några glas sätter du in en stöt.
Åh, Gud.
Tänk om han blir förskräckt? Nej, jag… Det skulle bli alldeles för genant.
Jag vill inte att du blir sårad.
Men du har stått och stampat länge nu.
Men, Gud. Sluta skratta.
Sluta.
Herregud…
Claire Wood i rollen som Sarah Wadsworth.
Jack Castello i rollen som Sam Harrington.
Camille Washington i rollen som Meg Ennis.
Anna May Wong.
Tack.
Jag trodde aldrig att jag skulle sitta vid det här bordet igen.
Jag är så glad över att få spela rollen som Caroline.
Archie Coleman, manusförfattare.
Det var allihop. Då börjar vi.
"Meg…
Med manus av Archie Coleman."
"Inne på en Broadway-teater. Kväll.
Ridån går upp och i publiken sitter den mörkhyade Meg…
…på första raden. Publiken applåderar när Caroline Lee intar scenen.
Hon bugar och får ögonkontakt med Meg.
När pjäsen börjar fokuserar kameran på Meg.
En aktris tilltalar Caroline."
-Hur länge har du varit här? -Jag kom precis.
-Vad vill du? -Ingenting. Jag blev ombedd att vänta här.
"Publiken runt Meg skrattar,
men hon bara stirrar när vi klipper till sceningången…"
"Megs galna blick har försvunnit. Hon tittar beundransvärt upp
på Hollywoodland-skylten framför henne och slås av dess prakt."
Där är du, gamle vän. Jag anade att det skulle bli så här.
"Övergång till Megs händer som tar tag i ställningen
och klättrar upp på det enorma H:et.
När hon kommer upp blåser vinden i hennes hår.
Hon har tårar i ögonen när hon får syn på Sam som träder fram."
Sam, vad gör du här?
Lämna mig i fred. Jag bestämmer över mitt eget liv.
Meg, du får inte. Jag älskar dig, och jag låter dig inte kasta bort allt.
Det går inte, Sam. Jag orkar inte mer.
"Närbild på hur Meg snavar, men stoppar fallet."
Vad sa du om att ta sitt liv?
När Wall Street-nissarna förlorade sina pengar och begick självmord
sa du: "De valde en långsiktig lösning på ett kortsiktigt problem."
Det gör du också nu.
Farväl, Sam. Farväl till alltihop.
Jag är hemskt ledsen.
"Meg hoppar från skylten. När hon faller…"
-Nej! -"Sam faller ner på knä och gråter."
Meg! Varför? Varför kunde jag inte rädda dig?
"Närbild på Megs förvridna och livlösa kropp vid H:ets fot.
Hennes ögon är öppna och stirrar ut på den stjärnbeströdda himlen.
Kameran höjs och panorerar över Hollywoods stadsljus.
En avlägsen polissiren hörs i natten, och sen blir bilden svart.
Slut."
Bravo, allesammans. Vad sägs om det?
Tack så mycket. Bra jobbat.
Ta fem minuters paus innan repetitionen.
Camille, det var…
-Du var fantastisk. -Tack.
-Du också. Det är faktiskt en bra roll. -Men slutet är så sorgligt.
Men kommer inte publiken veta hur filmen slutar på förhand?
Att hon tar sitt liv alltså.
Full tank, frun?
Självklart ska en söt tjej som du få en vägbeskrivning.
Ta vänster vid Franklin och kör mot Beachwood.
Du kommer att se skylten uppe på kullen. Den är stor!
-Den är stor! -Du, Rock.
-Du ser annorlunda ut. Klippt dig? -Nej.
Det ser i alla fall bra ut. Jag ville bara säga att du är lysande!
-Tycker du? Spelar jag inte över? -Nej, det var jättebra. Du är naturlig.
Tack, Jack. Detsamma förresten. Du kommer att bli en stjärna.
Jag menar det. Jag är glad att jag är delaktig i nåt.
-Ni är som en familj. -Jag förstår vad du menar.
Härligt, va?
Ja, men det där slutet…
Det är så sorgligt.
Jag kan inte hålla mig från att viska:
"Nej, Meg. Gör det inte."
Ja, men…
Det var så det gick till, och det går inte att komma undan.
Just det.
Camille var helt underbar. Och Anna May Wong var fantastisk.
Trots att hon är i så få scener.
Bra.
Om vi vänder blad så ska jag berätta vad jag tycker.
Gå till sida tre.
"Meg träffar Caroline vid sceningången." Varför gör hon det? Vad säger det?
Hon träffar Broadway-stjärnan som ska komma att bli hennes idol.
Det vill jag inte ändra på.
Jag har gått igenom sida för sida med hundratals manusförfattare,
och i synnerhet unga författare tenderar att inta en försvarsställning.
Om jag ifrågasätter en scen så beror det på att nåt saknas.
Och då kan det vara en bra idé att lägga till fler detaljer, okej?
Vad gäller scenen på sida tre…
Pjäsen har precis spelats klart, och hon är väl alkoholist?
Alltså har hon druckit.
Och när Meg träffar henne borde hon känna det på andedräkten.
Jo, absolut.
Det är faktiskt en bra idé.
Istället för en bensinstation så föreslår jag att Rock är bartender.
Han förklarar fortfarande vägen…
Okej. Sista scenen.
Tjejen som vi har fått följa hoppar från Hollywoodland-skylten.
Hon tar sitt liv, sen kommer eftertexterna.
Vad säger det?
Tja…
Det…
För mig är det som…
Det är som om hon…
Det är sorgligt. Det är poängen.
Meg symboliserar alla tusentals människor som kommer hit.
De kommer hit och får sina drömmar krossade.
Så hon symboliserar ett otal tjejer. En trop, kan man säga.
Hon är en bedrövad vit tjej som är så nedslagen att hon tar sitt liv.
-Fast…hon är inte vit längre. -Precis.
Så det är inte en trop. Istället handlar det om en färgad tjej
som jobbade häcken av sig men aldrig fick karriären hon förtjänade.
Så hon ger upp och tar sitt liv. Det är bekymrande.
Filmen börjar med att unga Meg tittar upp mot scenen.
Vad är vårt budskap till en färgad tjej som tittar upp mot Meg på duken?
"Gör ett försök, men sen kan du ge upp."
Och om hon inte hoppar?
Om hon istället klättrar ner igen…
…och tar sin pojkvän i handen.
Vi vet att det var nära ögat för henne, men…
…hon överlevde.
-Hon klarar sig bra. -Det är…
-Det är inte samma film. -Den är bättre upp.
Är han här? Jag vill bara säga en sak.
Ursäkta att jag stör, Dick.
-Har du några planer på fredag? -Det tror jag inte. Hur så?
Avis jobbar på med Lee Miller-manuset för Jeanne Crandall.
Du jobbar ju med författaren, men det är runt 100 roller att tillsätta.
Kom över på fredag så äter vi middag och diskuterar rollsättningen.
-Vilken tid? -Ska vi säga kl. 20,00?
-Okej. -Vad bra.
Avis vill prata med er. Det är visst brådskande.
Jaha… Det var inte så bra.
Och Tattletale Magazine har fått tag i dem?
Ja, jag pratade precis med dem. De publicerar dem på fredag.
Vad exakt ska de publicera?
Jag…
…greps för…
…prostitution.
Jag visste inte att hon arbetade för sedlighetsroteln.
Kära nån.
Jag är ledsen… Jag vet att jag gjorde fel, och nu kommer det att förstöra allt.
Ni tog en risk.
-Äsch, lägg av. -Förlåt mig, mrs Amberg.
-Ni avskyr mig säkert. -Sluta böla.
Det gör jag inte.
Jag har själv…
Ni vet att jag har besökt den där bensinstationen.
Konstigt att vi inte sågs.
Nu är det offentligt.
Vad spelar det ens för roll? Den här jävla stan, alltså!
-Vi vet vem vi ska ringa. -Jag har gjort det.
Ursäkta att jag är sen. Jag valde fel väg. Hur illa är det?
Polisfotot ligger på bordet. De grep honom för prostitution.
Jack?
Jack Castello.
-Henry Willson. -Hej.
-Vi träffades på George Cukors fest. -Ja, det minns jag.
Och vi pratade länge och väl om moralen. Men detta…
Snacka om ironi.
Jag vet vem som ligger bakom det: Dean Wharton, frilansjournalist.
-Hur vet du det? -Jag känner till allas mörka hemligheter.
Dean Wharton och Tattletales utgivare har en sak gemensamt.
De gillar inte judar eller kvinnor. Så de vill nog inte se dig som chef.
-Jag hoppar av. Ni får hitta nån annan. -Håll tyst.
Farbror Henry tar hand om det. Ge mig en vecka.
Det trycks på fredag.
Då är ni skyldiga mig en gentjänst.
Ser man på!
Hej på er.
-Nå, vad tycker du? -Det är jättebra.
-Såg det ut så? -Ja. 1924 var skylten fortfarande ny.
Inte som nu. Vi kunde inte bygga alla bokstäver,
så vi får använda den här när hon står där uppe
och Sam ropar: "Nej!"
Han faller på knä och börjar gråta, sen rör sig kameran ut över staden.
Jättebra.
Vid Griffith-observatoriet har man en fantastisk utsikt över stan.
Och… Vänta nu…
-Hur klättrar hon upp? -Peg använde en stege.
-I manus klättrar hon på ställningen. -Ja, men var är ställningen?
Hon använde en stege.
Med tanke på budgeten kan ni filma händerna i närbild,
-och sen klippa till när hon är uppe. -Det blir väl inte så effektfullt?
Och hur ska hon klättra ner?
-Hoppar hon inte? -Nej, vi har ändrat det.
Hon bestämmer sig för att klättra ner istället.
Så jag trodde att det skulle finnas en ställning.
Hur ska hon kunna klättra ner nu? Hur ska jag filma det?
Ska hon kasta ner en repstege
-och klättra ner på framsidan? -Det funkar.
Nej, Sam! Hon klättrade upp för att ta sitt liv.
Självklart har hon inte en repstege med sig i handväskan.
Vi måste filma bägge sidor av skylten,
och hon måste kunna klättra upp och ner på ställningen.
Kameran kan inte filma mot den här tomma ytan i studion.
-Vi behöver rekvisita. -Men, mr Ainsley…
Hela budgeten gick åt till att bygga skylten.
Det kostar säkert 25 000 dollar att göra några ändringar.
Okej.
Vi har inget val.
Fixa det!
Följ med mig.
Mickey, ursäkta att jag är sen.
Hej, hur är det?
En av mina klienter hittade en vårta på sin dolme. Det visade sig vara syfilis.
-Jag fick ta honom till läkaren. -Det ska finnas penicillin mot det.
-Just det. -Jag har haft gonorré.
-Det gick över av sig själv. -Det låter skönt.
Vad önskas?
Två skålar spagetti, mintlikör till mig och ett glas lambrusco till herrn här.
-Blev det rätt? -Du har bra minne.
Du vet att du kan be mig om vad du vill.
Det finns en journalist på Tattletale Magazine
som verkar vara ute efter en god vän till mig.
Hej, heter du Dean Wharton?
Ja, hur så?
Min fru var så tacksam för hjälpen.
Lägg av.
Att få träffa Betty Grable var som att träffa en kunglighet.
Min dotter kallar ponnyn för Pepparmynta.
-Vad söt hon är. -Han är så irriterande.
Han stinker och skiter hela tiden.
-Han är på en ranch nu. -Smart.
Dean… Så du ser ut. Herregud!
Jag beklagar verkligen. Herrejösses.
Vilka kräk!
Nå, vad är det du vill veta?
Jo, Mickey… Det är bara så att jag verkligen ser upp till dig.
Vad du gör…
Du är också en del av Hollywood-familjen.
Nej!
Vi kan väl prata förtroligt med varandra?
Jag anar att du sitter på en story som några mäktiga personer vill begrava.
Benet som klarade sig? Det var en varning.
Om du publicerar storyn bryter de det också.
Ligger du bakom det här? Är det ditt fel att de hoppade på mig? Fikus!
Herr Fikus, om jag får be. Lämna Ace Pictures i fred.
Din lille skit!
-Jag ska slå in skallen på dig! -Sakta i backarna. Var inte så sur.
Så fort du begraver storyn och dina ben har återhämtat sig,
kan du räkna med att få skvaller av mig, men om du nånsin nämner det här för nån
så ska jag se på när de bryter det andra benet. Och sen…
…sliter jag av din kuk, okej?
Jag har goda nyheter. Faran är över.
Nyheten om att er huvudrollsinnehavare skulle vara en gigolo är begravd.
Och scoopet om mrs Amberg, med fotobevis där ni två syns…
…är också begravd.
-Henry, hur ska vi kunna återgälda dig? -Är det en retorisk fråga?
För det är ett absolut måste.
Ta bara dig, Avis. Ditt liv har mening.
Du producerar kontroversiella filmer och gör nåt med ditt liv.
Men vad gör jag med mitt?
Jag tror att jag har en medelålderskris. Jag är uttråkad.
Skådespelarna tråkar ut mig.
-Så uttråkad. -Nu vill han bli regissör.
Gud, nej. Det är jag inte intresserad av.
Jag vill gå från att vara manager… till att bli producent.
Jag vet att det vore ett risktagande för er,
-men så är det. -Du är galen.
Jag var inte klar. Jag vill producera den här filmen.
Meg, eller vad den heter.
Ni har ett problem,
och det är att en viss del av befolkningen äcklas av er.
Men mina kontakter kan, i synnerhet om mitt namn syns i filmen,
dämpa de protesterna i flertalet städer, för att inte tala om hela delstater.
Men då vill jag att mitt namn ska stå ovanför Dicks.
-Så fan heller. -Som du vill.
Avis!
Är det maffian du syftar på? Var det de som begravde storyn?
Visst, det gör mig inget.
Jag tar all hjälp jag kan få.
Filmen är bara början för det här bolaget.
Jämlikhet, framsteg… Det är sånt vi ska stå för.
Gratulerar, Henry. Du är numera producent.
Helt otroligt.
Bedragare.
Homo!
-Vad är det som händer? -Hej, Dick.
Vi bygger till en ställning så att hon har nåt att klättra upp på.
-Vi har flyttat på den också. -Vem godkände det?
Raymond gav oss klartecken, så jag antog…
-Hur mycket har ni överskridit budget? -Tjugofem tusen dollar.
Avbryt arbetet!
Jag vill att alla försvinner härifrån. Du är avskedad.
Vad fan? Jag tog en risk för din skull. Bolaget riskerar allt för dig,
och ändå går du bakom min rygg. Vem tror du att du är?
-Mr Samuels… -Svara på den satans frågan!
-Jag är ledsen, mr Samuels, men… -Om du vill överskrida budgeten
-så får du stå för det. -Hur då?
Gör för fan aldrig så här igen.
Hur ska jag göra det?
Jag har en idé.
Är ni med?
-Jag är det. -Det är bara det…
Finns det nåt annat jag kan göra än att sälja sex? Camille måste få veta allt.
Vi försöker ge dig de enklaste tjänsterna.
-Jack, vad säger du? -Jag kan inte.
Jag kan inte gå tillbaka dit.
Jag har lovat mig själv att sluta, för familjens skull.
Jag är ledsen.
Vad fan?
Henrietta?
-Vad gör du här? -Jag träffar några gamla vänner.
-Tänkte du äta middag här? -Nej.
Okej.
-Ska vi gå? -Ja, kom så går vi.
-Ledsen, hörni. Vi ses. -Visst.
I rollerna som SS-soldater tycker jag inte att vi ska ta kända skådespelare.
Det känns lite konstigt att publiken mitt i all förskräckelse skulle utbrista:
-"Kolla, där är Claude Rains." -Det har du nog rätt i.
-Middagen var jättegod förresten. -Vad kul att höra.
Men visst ser Claude Rains ut som en nazist?
Ja.
-Så vem ska spela Hitler? -Jag har funderat på det.
En enda scen, men den är bra. Och det är Hitler!
Alla duktiga skådespelare borde komma hit för en provspelning.
Vet du vad vi borde göra? Vi borde testa alla i stan,
oavsett hur bra de passar för rollen, för att få se deras version av Hitler.
Jag vill gärna se Mickey Rooney försöka.
W.C. Fields.
Nej! Edmund Gwenn.
-Han spelade nyss tomte. -Och det ska jag påpeka.
Jag ska säga: "Kära, Edmund. Du har redan gett världen tomten.
Nu är det dags att ge oss din Hitler!"
Ellen…
Vi skålar.
Du vet…
När min make dog…
…för 20 år sedan…
Om jag hade stött på en man då och bli avvisad
så skulle det gjort mig förkrossad.
Ursäkta. Det var taffligt av mig.
Dick…
Vi är singlar och bästa vänner, och vi samarbetar så bra.
Vi passar bra ihop. Varför kan vi inte ge det en chans?
-Vilket innebär? -Ja, men jösses…
Ungefär som vi redan har det. Vi umgås nästan hela tiden.
Men det här…
Att äta middag hemma…
Det är trevligt.
-Skulle vi bo ihop? -Tja…
Ja, alltså…
Vi börjar bli till åren, även om jag är äldre såklart.
Jag erkänner…
Jag vill ha passionerad kärlek i mitt liv.
Ellen, jag beundrar dig.
Richard…
Är du…
Jag bryr mig inte ett dugg om du är det.
Jag kan inte vara med någon alls.
Säger du det så.
Rollsättningen då…
Du har verkligen varit till stor hjälp med att få bollen i rullning och allt.
Tack för det.
-Jag är väldigt tacksam. Tack. -Du…
Jag känner mig faktiskt trött. Vi kan fortsätta imorgon.
Ja, självklart.
Richard…
Har jag sabbat vår relation nu?
Ellen…
Aldrig.
Jag är led…
Vad önskas?
En dubbel bourbon.
Haft en dålig dag?
Ja.
Jag har haft ett jobbigt samtal med en vän.
Jag heter John, förresten.
Dick.
Trevligt att träffas.
Får jag bjuda på nåt?
Tack.
Är det första gången…
-…på en sån här plats? -Ja.
Jag har stått utanför och tittat in…
…väldigt…
…många gånger.
Det har varit nära,
men jag har aldrig gått in.
Grattis, Dick.
Du gick in.
-Jag behöver prata med dig. -Ja, jag också.
Vad är det mellan dig och han på Schwab's? Ni har jämt så kul ihop.
Vem är den tölpen?
Han heter Erwin Kaye, och han är ingen tölp.
Han är en fin människa från Evansville, och hans familj äger en järnhandel.
Jag tror inte att du gör det avsiktligt,
men du ger mig dålig självkänsla, och det gör inte han.
Så när jag jobbade där i några månader, medan du väntade utanför studion,
gick på bio eller vad du nu brukade göra…
…blev han och jag goda vänner, och…
…jag måste berätta en sak för dig: Barnen är hans.
Vad menar du?
Hur vet du det?
För att jag blev gravid i februari.
Vi älskade inte den månaden. Men jag och Erwin gjorde det.
Vi älskade inte förrän 13 mars, och då var mensen redan sen.
Varför sa du inget?
Herregud, Jack! Jag trodde att jag gjorde det.
Jag trodde du skulle förstå när jag sa att jag var gravid,
men tanken slog dig inte ens. Det var du för självupptagen för.
Det kan inte stämma.
Har du tvillingar i släkten?
Erwin har en tvillingbror, och andra i släkten också.
Allas drömmar går inte i uppfyllelse.
Erwin ska flytta hem igen, och jag ska följa med.
Vi ska ta över familjens järnhandel.
Får jag sova på soffan?
Vad har hänt?
Undertexter: Viktor Hessel